Antwone. Tukaj je.
Antwone je tukaj.
To je Antwone.
Antwone?
Prvi klic. Prvi klic.
- Prekleto. Berkley? - Kaj?
- Deset minut si notri. - Zapri.
Nekega dne te bo prvi častnik zalotil pri dolgotrajnem prhanju.
Moral bi te ovaditi. Daj, premakni se.
- Spelji se, ovaduh. - Daj, premakni se.
Pa sem te.
Ne igraj se.
Kaj ti poka, Fisher?
Tvoja glava bo, če ne greš stran.
Kaj imaš na obrazu?
Reci kaj drugega. Reci kaj. Vedno blebetaš.
Pojdi z njega.
- Se moraš pretepati? Umiri se. - Sem že miren. V redu je.
Gnoj...
Podčastnik Fisher, obtoženi ste kršitve 128. člena:
Napada na nadrejenega podčastnika.
- Kakšen je vaš zagovor? - Kriv sem.
V izjavi pravite, da je napad na podčastnika Berkeleyja izzvalo...
...rasno zaničevanje. Je tako? - Da.
Podčastnik Berkeley, ste imeli kakšno rasno opazko proti Fisherju?
Ne, gospod.
- Stojte mirno! - Stojte mirno.
To je mornarica ZDA. Krivi ste.
Določam globo v višini 200 dolarjev. 45 dni nimate izhoda.
Odslužiti boste morali še 45 dni.
S podčastnika vas bom degradiral v mornarja.
Priporočam pregled na psihiatrični kliniki,
preden znova odrinemo. Prosto.
- Kaj se je zgodilo? - Kako je šlo?
Kot vedno. K psihiatru moram.
- V norišnico moraš? - Utihni.
K psihiatru? Presneto.
ZDRAVSTVENI CENTER MORNARICA ZDA
Se vidiva naslednji teden.
Mornar Fisher.
Semle.
Menda niste prvič tukaj. Ste se dobili z dr. Williamsom?
Ne, on se je z mano.
- Je to vaša žena? - Ja.
Sedite.
- Menda se radi pretepate. - Nekatere izuči le to.
A vi plačujete za njihovo učenje.
- Bi se radi pogovorili? - O čem?
O tem, kar vas teži.
Zakaj bi me moralo kaj težiti?
Zakaj? Ker sem napadel belca? Je zato nekaj narobe z mano?
"Pošljite ga k psihiatru. Črnuh je skušal ubiti gospodarja. Nor je."
- Bi radi, da vas vržejo ven? - Nič ne bi rad.
- To vas čaka. - Če bom hotel iz mornarice, bom odšel.
- Nedovoljena odsotnost? - Če temu mornarica pravi tako.
Bežite pred težavami?
Nimam težav.
Od kod ste, Fisher?
- Kje ste preživeli otroštvo? - V Clevelandu.
So starši še tam?
- Nimam staršev. - Sta umrla?
Nimam staršev.
Potem bi bili zdravniški čudež. Od kod ste?
Izpod skale.
Prav.
V redu.
Prav, se vidiva naslednji teden.
- Ne bom se vrnil. - Zakaj?
- Ker ni nič narobe z mano. - O tem se strinjam z vami.
Se vidiva naslednji teden.
Ustavite se pri receptorju.
Naslednjo sredo ob 14. uri.
Walker. Philip Walker.
Ta je bil zadnji, ki me je zalezoval.
- Ujela si me. - Res je.
- Kako je? Kje si bil? - Prepoved izhoda imam.
- Spet? - Ja.
- Kako si prišel z ladje? - Od zdravnika prihajam.
Zakaj?
Ukvarjam se s pomembno listino za poveljnika.
- S kakšno listino? - Ne smem govoriti o tem.
Hotela sem te povabiti na zabavo.
Mene?
Tebe, ja.
- Prepoved izhoda imam. - Ja, si povedal.
Moram... Na ladjo se moram vrniti.
Gotovo me že iščejo. Torej...
Se vidiva. Prekleto.
Se vidiva, ko ne boš imel več prepovedi.
Ja.
Ja, pripeljite ga.
Stran s tvojimi opičjimi rokami.
Mislil sem, da ste pozabili pot, zato sem vam poslal spremstvo.
Sem me lahko zvlečete, ne morete pa me prisiliti, da bi govoril.
Hvala. Prosto.
Nočete govoriti z mano?
Poglejte, toliko primerov imam.
Ne morem zapravljati časa. Samo tri pogovore opraviva,
da vas ocenim in podam priporočilo vašemu poveljniku.
Veste, da vas hoče vreči iz mornarice.
Lahko sedite in ste tiho. A začela ne bova...
...dokler ne spregovorite. - Nimam kaj povedati.
Prav.
Sedela bova, dokler ne boste imeli. Lahko čakam do upokojitve.
- Ni mi mar. - Tudi meni ne.
- Prav. - Kaj pa ječa?
- Kaj je z njo? - Pošljite me vanjo.
Tamle je ječa. Zaprite se tja.
Kdo bi si mislil, čas je potekel. Naslednji teden ob 14. uri.
Bi čips?
- Kaj? - Nič nisem rekel.
- Mislil sem, da ste. - Odkašljal sem se.
Prav.
Morda se vas kaj loteva.
Nič mi ni.
- Samo... - Kaj?
To sedenje tukaj teden za tednom je izguba časa.
Nočem, da izgubljate čas, Antwone.
Kaj naj rečem?
Ne gre za to, kaj hočem jaz,
ampak, kaj bi mi vi radi povedali.
Morda lahko začnete z vprašanjem. Da prebijeva led.
Lahko. Rekli ste, da ste prišli izpod skale. Kaj ste mislili s tem?
Ne vem. To mi je najprej padlo na pamet.
- Kaj mislite, da pomeni? - Lahko bi pomenilo,
da ste pod pritiskom,
da čutite, kako vas nekaj bremeni. Da ste v temi in osamljeni.
- Rekli ste, da nimate staršev. - Imel sem jih.
Prav.
- Samo trije pogovori, ne? - Samo trije.
Očetu je bilo ime Edward.
- Ste ga poznali? - Ne.
- Niti za njegov priimek ne vem. - Veste, kje je?
- Ja, vem. - Ne boš...
Šel je k bivšemu dekletu.
Sporekla sta se in ona ga je ubila.
- Kje je bila takrat vaša mati? - Za rešetkami.
A tako.
Rojen sem bi v zaporu, dva meseca po umoru očeta.
- Zakaj je bila zaprta? - Ne vem.
- Vem le to, kar sem povedal. - Ste bili v državnem varstvu?
Ja. Država me je dala v sirotišnico.
Tam naj bi ostal, dokler ne bi prišla mama pome.
Prišla je iz zapora, a ni prišla pome.
- Kako dolgo ste bili tam? - Dve leti.
Kaj občutite ob tem?
- Ne vem. - Nekaj zagotovo.
Kakšen občutek ste imeli?
- Deževni dnevi. - Kot deževni dnevi. Prav.
Zakaj?
V Clevelandu
dežuje, ne ves čas,
a otroku, ki bi se rad igral zunaj,
se zdi, da dežuje vsak dan. Ampak...
Otroci občasno pričakujejo dež,
a za enega otroka je bilo dež ja preveč.
Prav.
- Želite, da sem naslednjič tu? - Ja.
- Ste kdaj poskušali najti mamo? - Ne.
Prav. Naslednji teden.
Si imel veliko dela?
Kot ponavadi.
- Ta paradižnik je z najinega vrta. - Res?
Dosti boljši je kot lani.
Nisem kdo ve kakšna vrtnarica, a morda se bom naučila.
Paradižnik je res dober.
Pri dveh letih so mi našli krušne starše.
Častiti Tate je bil goreč pridigar.
Imel je svojo cerkev.
V občestvu je bilo le nekaj članov. Ga. Tate, sestrična Nadine,
moja krušna brata:
Keith, ki je bil napol bel.
Dwight in jaz.
V nedeljo je bila trikrat maša, v torek branje Svetega pisma,
srečanja v četrtek, vaje zbora v petek.
Če smo začutili Svetega Duha, smo od ge. Tate dobili vaflje.
Začutili smo ga vsako nedeljo.
Ljubi Bog. Dajte, verniki. Slavite.
Častiti Tate, Dwighta sploh ni maral.
Rekel je, da ima preveč ponosa.
Zato ga je skušal izbiti iz njega.
Včasih ga je skušal pretepsti do smrti.
- Je pretepal vas? - Ne.
Mislim, da sem se mu smilil.
Zato sem ga imel rad. Vendar sem se ga sramoval.
Kaj pa ga. Tate?
Kaj je z njo?
Ne vem, kateri od vaju, podlih in trmastih črnuhov,
je umazal moje zidove.
A gotovo bom ujela pravega.
Sprejela sem vaju, ko sta vaju zavrgli ničvredni mami.
In to dobim v zahvalo?
Nehvaležna črnuha.
Zdaj vem, da sem ujela pravega.
Bahala se je,
da me je pretepla do nezavesti.
Grozila mi je, da me bo spet.
A me ni več.
Zakaj mislite, da vas ni?
Morda jo je bilo strah.
Našla pa je nov način ustrahovanja.
- Imaš rad ogenj? - Ne. Ne maram ga.
Ne dotikaj se stvari, ki niso tvoje.
Me slišiš?
- Slišiš? - Ja.
Zabit črnuh.
Zelo sem se trudil, da bi me vzljubila.
Ni mi uspelo.
Ste bili najmlajši izmed krušnih otrok?
Najmlajši je bil Dwight.
Jaz sem bil srednji, Keith pa najstarejši.
Ga. Tate nas je tako ščuvala drugega proti drugem,
da smo se zasovražili.
Globoko v sebi pa smo sovražili sami sebe.
- Kaj hočete reči? - Keith je bil napol bel.
Primerjala ga je z mano in Dwightom.
On je imel lepe lase, midva pa grde.
Po njenem je Keith boljši od naju, ker je bil oče belec.
Želel sem si, da bi bil on.
A tudi Keithu je govorila črnuh.
Skorajda ni uporabljala imen, pač pa besedo črnuh.
Tako pogosto nas je klicala črnuh, da smo točno vedeli, komu govori.
- Kaj se je zgodilo z bratoma? - Dwight je v zaporu v Lucasvilleu.
Po Keitha je prišla mama.
Posilil ga je eden od njenih fantov.
- Se je vam zgodilo kaj takega? - Ne.
V redu.
Je bila ga. Tate kdaj prijazna do vas?
Ja, včasih. Svojim prijateljem je včasih rekla,
da smo pridni in da je ponosna na nas.
- Prijateljski trenutki. - Prijateljski trenutki?
Kakšen dan se obeta, sem vedel po vonju v zraku, ko sem se zbudil.
- Kako? - Če sem zjutraj zavohal
zdrob in jajca ali vodno paro s tlaka, ko ga je spirala,
sem moral cel dan paziti.
Če pa sem zavohal palačinke, je bilo vse v redu.
Je pogosto pekla palačinke?
Ne.
Lahko premaknem naslednjo obveznost, če želite še govoriti.
Ne, gospod.
Slim.
Kaj?
- Boš šel za dopust domov? - Ja, za čredo moram poskrbeti.
Ko ga dobim jaz, bom kot vampir, ki pride v mesto s krsto.
- Da se spočijem, preden se spustim. - Kaj to pomeni?
- Utihni. Ljudje skušajo spati. - Zapri, tečnoba. Jezus.
Kdaj greš domov, pujsi?
Ko bo tvoja mama nehala tripati in mi bo poslala denar.
Pa ti, Fish? Kdaj greš domov?
Fish? Fish?
Sinoči sem sanjal o Jesseju.
- Kdo je Jesse? - Bil je moj najboljši prijatelj.
Ko nisem bil doma, sem bil tam, kjer je bil Jesse, iz treh razlogov:
Ker sva bila prijatelja, me ni tepel.
Jesse, poglej. Pet jih imam.
Druga razloga sta bila, da me ne bi tepel.
- Jaz imam le tri. - Rad sem ga imel.
Daj mi svoje.
Prijatelja Kennyja sva spravljala ob pamet.
Dajva Kennyja.
Kenny je bil z mano iz istih razlogov kot jaz z Jessejem.
- Kenny, pokaži. - Kje je Jesse?
Nehaj! Spravi jih ven!
- Kenny, kaj je narobe? - Kenny, ne pozabi pisati.
Ga. Tate je sovražila Jesseja.
Nasprotovala je najinemu druženju.
A ni naju uspela razdvojiti. Vesel sem bil, ko me je vrgla ven.
Twonny?
Tisti pokvarjeni črnuh Jesse te je klical.
Rekel je, da greste v kino.
To je hudičevo delo.
Kdo ti je rekel, da greš lahko v kino?
Kje si dobil denar, črnuh? Si kradel?
- Sem že povedal, da sem grabil trate. - Gotovo si ga ukradel.
Daj mi denar. Rekla sem, da mi daj denar.
Ne veš, kaj bi počel brez denarja.
Zato ga nikoli nisi smel imeti.
Zakaj mi vedno vse otežuješ?
Otežujem. Otežujem?
- Kje si se naučil to fino besedo? - Ni fina.
- Ne jezikaj. - Saj ne.
- Ne jezikaj! - Nihče ne jezika.
Ne boš me več pretepala. Nič več!
Ljubi bog.
Ven iz moje hiše.
Kdo misliš, da te bo sprejel?
Zaostalega črnuha ne bo hotel nihče.
Še tvoja mama te ni hotela.
Daj mi čevelj.
Gotovo je bil dober občutek, ko ste ji vzeli čevelj.
Mislil sem, da jo bom zmikastil.
- Kar otrpnil sem. - Zakaj?
Ne vem.
Lepo, da ste.
Kako ste se počutili?
Kot bi dobil nagrado.
- A sem se ustrašil. - Zakaj?
Prvič sem se počutil močnejšega od nje.
Presenečen sem bil.
- Kaj se je zgodilo z Jessejem? - Nisva v stiku. Veste, kako je.
To vam bo morda pomagalo razumeti ljudi tipa Tate.
Izvolite. Imenuje se Suženjska skupnost.
- Zakaj bi moral razumeti tepež? - Vaša doživetja so bila deloma
posledica ravnanja gospodarjev s sužnji,
ki so ga potem prenašali na otroke iz roda v rod.
Vse do Tateovih.
Slišati je kot opravičilo.
- Otrok sem bil. - Razumem.
- Z veni, kot bi ju zagovarjali. - Njuno početje je bilo napačno.
Sprejela sta napačne odločitve. A ne gre za njiju, temveč vas.
Sem so vas poslali, ker imate težave z jezo.
Pravico imate biti jezni.
Jezo pa morate znati usmeriti, jo koristno uporabiti.
Namesto pretepanja se sprostite v telovadnici.
Energijo morate uporabiti za svoj napredek.
Učite se japonščino, ne? Dobro, na pravi poti ste.
Se lahko o tem pogovoriva naslednjič?
Trije pogovori. V tem času moram podati priporočilo.
Predlagal bom, da vam dajo še eno priložnost.
Saj si želite ostati v mornarici, ne?
- Ja. - Velja. Ne zabredite v težave.
- Kako si? - V redu.
- Ni videti tako. - Nič mi ni.
- Se še vedno ukvarjaš z listino? - Ne, končal sem.
- Tu sem šel po bližnjici. - Kam greš?
Nikamor.
Iti moram. Se vidiva pozneje.
Zakaj vedno govoriš o mamah?
Ne o mamah, o tvoji mami.
Fish. Na tej barki gotovo ne boš več pretepal belcev.
- To ni barka, ampak ladja. - Ampak ladja.
Kmetuh črnski. Kdo te je spustil v mornarico?
Fish, kaj bereš?
Pokaži platnico. Suženjska skupnost?
- Zakaj bereš ta drek? - Ker hočem.
To ni suženjska ladja. Nismo v suženjskih časih.
Ne morem ti povedati. Si edini, ki drži z belci na ladji.
Nisi pravi brat. Grayson, zakaj vedno serješ?
- Kar počnem, se te ne tiče. - Spelji se.
Ali se družiš z brati ali pa z belci.
- Odloči se že. - Usedi se.
- Kaj boš naredil? - Daj no, Fish. Nehaj!
- Pusti ga! - Šibak si, Fish.
Hvala.
Kdo je naslednji?
Dr. Davenport, ste ga poslali telovadit za sprostitev?
Ne priporočate tega?
Zakaj ste tu?
Ste pod pritiskom? Se vam zdi, da je nad vami skala?
Dajte, spregovorite.
Pohitite, samo tri pogovore imate.
Kaj zijate? Kaj gledaš? Si bolan?
Rabiš zdravljenje? Rabiš zdravljenje?
Nekateri bolni mornarji morate priti po delavniku.
Takrat vas bo dobri dr. Davenport zdravil z rokami.
Ali pa bo našel knjigo z odgovori na vaše težave in vprašanja.
Mar ni tako?
Ni tako?
Bi stopili v pisarno?
- Ste končali? - Mislil sem, da sem šele začel.
Morda ste se spozabili,
a govorite z nadrejenim častnikom. Razumete?
- Razumete? - Tako je, spozabil sem se.
Prav zares.
Ne, gospod, spozabil sem se, ko sem govoril z vami.
- Kaj? - Trije pogovori, kajne?
- Tako je. - Pravila je treba spoštovati.
- Tako je. - Kaj pa naj jaz, poveljnik?
Ker ne vem, kaj naj.
Ne vem, kaj naj storim.
Si utrujen?
Kakšen dan si imela?
Dolg. Ne pritožujem se.
Ne čakaj me. Delo imam.
Vem.
- Lahko noč. - Lahko noč.
- Lepo je biti znova prost. - Ja, šel bom...
- Bi rada kaj iz trgovine? - Kaj imaš v trgovini?
Več si tam kot na ladji.
- Trudim se biti dober mornar. - Hecam se.
- Prinesi mi bonbone Skittles. - In Snickers.
- Ocvrto svinjsko kožo. - In sendvič. Hvala.
Prav.
Kaj počnete tu, gospod?
Bil sem v bližini in videl vašo ladjo.
Ste jo kar zagledali zasidrano ob pomolu?
Naslednjo sredo pridite po delu v mojo pisarno.
Če želite nadaljevati.
Pogledati moram svoj razpored.
- Gospod. - Prav.
- Sporočite mi, prav? - Bom.
Živjo, Cheryl.
- Kaj se dogaja? - Nič.
- Si končala z delom? - Ja.
Si jezna?
Zakaj bi bila jezna?
Oprosti.
Je že v redu.
- Si končno prost? - Ja.
- Torej greš lahko ven? - Ja.
Kaj pa zdaj? Prosta sem.
Ne, čez nekaj minut sem zmenjen...
- Kako ji je ime? - Ne, ni tako.
Kaj pa jutri?
Kaj pa pojutrišnjem? V sredo po delu.
- To bi bilo bolje. - Prav.
Dobiva se v preddverju ženske kasarne ob 17. uri.
- Prav. Dobiva se ob 17. uri. - Prav.
Domenjeno.
- Sva končala? - Ja.
- Vas lahko nekaj vprašam? - Seveda.
Ali je mogoče, da nekdo, ki je imel vse življenje težave,
ne ostane isti?
- Je možno, da se spremeni? - Seveda, zakaj sprašujete?
- Kar tako. - Bi kaj spili?
- Ne. - Prav.
Saj veste, ko nekoga spoznaš...
- Če imaš težave, ne bi... - Kdo je?
- Kako ji je ime? Kako ji je ime? - Cheryl.
- V mornariški trgovini dela. - Dobro. Naj ostane v mornarici.
Torej?
Torej...
Ste že govorili z njo?
Ja, sem.
- A se zapletem in molčim. - Na začetku smo vsi nerodni.
- Ne tako kot jaz. - Prav vsi, verjemite.
- Celo vi? - Ja, čisto vsi.
Torej?
- Nocoj greva ven. - Dobro.
Že pred dvema dnevoma bi morala,
a sem si hotel zbistriti glavo in si vzeti čas.
- Se najprej pogovoriti z vami. - Prav.
- Kaj naj storim? - Je prijetna?
- Ja. - Očitno vam je všeč.
Prav. Potem pojdite ven z njo.
Včasih se strahu pred srečanjem znebiš, če ga odigraš.
- Kako? - Vi zaigrajte vas, jaz pa Cheryl.
Zastavil vam bom nekaj vprašanj. Pogovor bo stekel. Prav?
- Vi boste Cheryl? - Tako je.
Dovolj moškega sem, da bom Cheryl.
Prav, začnite.
- Ne. - Bom jaz. Torej.
- Kako si? - V redu.
Dobro. Kam bova šla?
Ven.
Vidite.
- Lačna sem. Pa ti? - Lahko bi jedel.
Vidite, dobro je. Uspelo vam je.
- Mislite? - Nič vam ni treba skrbeti.
Svojo telefonsko vam bom dal. Če boste imeli kakšno vprašanje,
me pokličite. Kadar koli.
- Zabavajte se in me pokličite. - V redu bo šlo.
Prav. Človek nikoli ne ve. To se lahko močno stopnjuje.
Do česa?
Pri naju z ženo se je stopnjevalo do poroke.
Pri naju se ne bo.
Dobro. Pojdite. Lepo se imejte. Imejte se lepo.
- Bom. - Se vidiva.
- Brez stopnjevanja. - Brez stopnjevanja.
- Izvoli. - Hvala.
Ni za kaj.
- Kaj je to? - Frappuccino.
- Frappuccino? - Ja, ti je všeč?
- Šest dolarjev? - Kaj ti mar, koliko stane?
Ob denarju, ki ga zaslužimo. Zato sem šla v mornarico, veš?
Da bi videla svet, obogatela.
Ne vem, kaj bi z denarjem, ki ga imam.
Prav, zdaj mi pa povej, zakaj si se res pridružila mornarici.
- Zares? - Ja.
Prav. Torej...
Oče je bil pri mornarici, v Vietnamu.
Ko bi njegovi fantje odrasli, naj bi tudi oni šli v mornarico.
Ena sama težava je bila. Nobenega fanta ni imel.
- Tako si šla ti? - Tako je.
Splačalo se je.
Pa če bi mornarico sovražila, a je ne,
se splača, ko vidim lesk v njegovih očeh, ko oblečem uniformo.
- Sta zelo navezana? - Ja, zelo.
Komaj čakam, da grem domov za zahvalni dan. Greš ti domov?
Ja.
- Lačna sem. Pa ti? - Lahko bi jedel.
Kaj je?
- Nič. - Kaj?
- Si prepričan?
- Morala bi naročiti. - Eno samo sem hotela.
To je dobro. Zelenjava je zdrava. Bi poskusil?
Daj, poskusi.
Dobro je. Notri je belo zelje, rdeče zelje, rumeno zelje.
Ogabno zelje.
Presneto.
Ni tako slabo.
Torej...
Kaj rad počneš? Ali kaj bi rad počel?
- Kaj si želiš početi? - Kaj si želim početi?
- Rad bi učil. - Res?
- Moja mama je bila učiteljica. - Res?
Učitelji imajo veliko odgovornost.
- Otrokom posredujejo znanje. - Mislim, da bi bil dober učitelj.
Resno? Hvala.
Jaz pa mislim,
da si lepa.
Hvala.
- Kaj? - Hecno...
Imaš zelo privlačen nasmeh.
Ena stran usten je dvigne višje kot druga. Si vedel?
- Ne. - Srčkano je.
- Hvala. - Tega ne bi smel skrivati.
Pogosteje bi se moral smejati. To koristi.
Tukaj sva.
- Si se imela lepo? - Ja, čudovito. Hvala.
- Lahko noč. - Lahko noč.
- Kaj je to? - Japonščina.
Pomeni: "V veliko veselje mi je bilo
preživeti ta večer s tabo".
- Lepo je bilo. - Hvala.
Kako rečejo, bi lahko to kdaj ponovila?
Ne vem.
- Sporoči mi. - Bom. Lahko noč.
- Lahko noč. - Lahko noč.
Seveda sem jo poljubil.
A ne bom razlagal intimnih podrobnosti.
Resno. Tako je.
Moje dekle je. Spoštujem jo. In?
Zase se brigaj.
Bila sem kot pica.
- Živjo. Kako si? - Živjo.
- Kaj počneš? - Red delam.
- Red delaš? - Ta kup se je nabral.
Za začetek se lahko znebiš te, kup bo manjši.
- V vrsto boš moral. - Res?
Te se spomnim. Tudi te se znebi.
Poglej...
- Celo večnost je od tega. - Zame ne.
Pokaži.
Kaj?
Kako dolgo bo trajalo? Se sploh ne misliš zmeniti zame?
Daj no, o čem govoriš? Reči hočem...
Lepo se imava. Zakaj...?
Se boš pretvarjal, da ne veš, o čem govorim?
Ne vem, o čem govoriš.
- Veš, kaj mislim. - Lačen sem. Pridem...
Pogovoriva se. Jerome?
- Poljubila me je. - Kaj?
Poljubila me je. Nisem rinil vanjo.
Pospremil sem jo, rekel nekaj japonskih besed in poljubila me je.
- Poslušaj, mornar Fisher... - Opravičujem se,
a moral sem priti. Moral sem govoriti z vami.
- Pozdravljeni. Opravičujem se za tole. - To ni prav.
Ne vem, kaj naj. Naslednji teden gremo v Mehiko.
- Resno mislim z njo. - Čakala te bo.
- Kako veste? - Če čuti vsaj delček tega, kar ti,
bo čakala. Zagotovo.
- Naj se pomirim? - Dober predlog.
- Prav. Tega ne bom več počel. - Hvala. Lahko noč.
- Hvala, gospod. - Ni za kaj.
- Kdo je bil? - Moj pacient.
Na prvem zmenku je bil.
Tako je bil navdušen, da je komaj čakal, da mi pove.
Ne ozdravi ga.
Pokaži, kaj imaš. Pokaži, kaj imaš!
Če znam računati, je pri tej mizi ena punca premalo.
Nisi vedel? Fish ima punco.
- V mornarici je, ne? - Neprestano ji piše pisma.
Kako romantično.
- Ne razumem. - Seveda razumeš.
- Ne... - Partnerja hoče.
Plesati hoče. Razumeš?
- Pridi. Pridi. - Ne, ni mi do tega.
Naj ga naolji. Kar punca ne ve, ti ne more škoditi.
- Daj, vstani. - Nočem.
Česa nočeš?
- Pusti ga pri miru, Grayson. - Ni odgovoril na vprašanje.
- Kakšno vprašanje? - Česa nočeš?
Nikoli te nisem videl s punco. Pravi, da ima punco, ne?
Jo je že kdo videl?
Jo je? Ne obremenjuj se, ljubica.
Novinček je. Ni se še posladkal.
- Preveč ga je strah. - Jebi se, Grayson.
- Kaj? Kaj si rekel? - Saj si slišal.
Mene bi? Ob vseh teh ženskah
hočeš mene? Vidite, kaj imam v mislih?
Skrbi me zate, Fish.
Zakaj ob vsem tem dogajanju
nočeš ženske?
Ja. Peder.
Pa smo spet tam.
Pusti ga!
Davenport.
Kdaj prileti?
Prav. Ne, razumem.
Razumem.
Naj najprej jaz govorim z njim.
Prav. Hvala.
Sem mislil, da sva končala s pretepi, Antwone.
Spustite me.
Izvršni častnik je poslal izjave tvojih tovarišev.
Bi začel na začetku?
Govoriti boš moral z mano.
Nekaj mi moraš povedati, ker imaš samo mene.
Rad bi ti pomagal, a mi moraš kaj povedati.
- Ne vem, kaj reči. - Kaj se je zgodilo?
- Izzivali so me. - Kako to misliš?
Nekaj fantov se je norčevalo iz mene.
- Nisem prenesel. - Kako?
Enostavno...
Šalili so se.
Kako?
O mojem odnosu z ženskami.
Nisem prenesel.
Kakšne šale o tvojem odnosu z ženskami, Antwone?
Da sem še devičnik.
- Si? - Ne vem. Morda.
Prav.
Zakaj misliš, da še nisi bil z žensko?
Pomisli.
Gotovo obstaja razlog.
Čeden mladenič si. Gotovo si imel veliko priložnosti.
- Morda ti ženske niso všeč. - Všeč so mi.
- Morda ti ni do spolnosti. - Pa mi je.
- Ves čas mislim na to. - Spet sva na začetku.
Kako to, da še nisi bil z žensko?
- Saj sem bil. - Prav.
Kdaj?
- Kdaj? - V mladosti.
- Poljubila sva se. - Prav.
- Kako je bilo? - Ni mi bilo všeč.
- Grozno je bilo. - Zakaj?
- Bruhal sem. - Zakaj?
- Ker...
Ker mi je porivala jezik v usta. Vedno.
- To je moja mama. - Rekel si, da je druga.
- Premislil sem si. - Ne moreš si.
- To je moja mama. - Črnuh!
- Črnuh, me slišiš? - To si ti.
- Rekla sem, črnuh. - Prihajam.
- Dwight. Keith. - Ja, prihajam.
Zmigajta se sem.
Rekla sem vama, da ne mečkajta obleke.
Nadine, v mesto gremo na socialno.
- Prav. - Twonny, ostani z Nadine.
Ja.
Twonny, kaj gledaš tam zunaj?
Kaj gledaš?
Tako.
Daj mi poljubčka.
Spravi se dol.
Kaj sem ti rekla? Spravi se dol.
Pojdi v klet in jih daj dol.
Pohiti.
Ja, vse odpni. Daj.
Daj!
Potegni jih dol.
Slišal si me, potegni jih dol. Čez noge.
Zdaj pa pridi bliž je.
Bliž je. Ne boj se.
Dotakni se me. Veš, da si želiš.
Ja, tako. Poljubi me.
Daj, poljubi me.
Daj mi poljubčka.
- Antwone! - Zatožila te bom.
Kaj se dogaja? Si v redu?
Vstopi.
Si v redu?
Je spet naredila tisto?
Te je tudi tepla?
Je že v redu, Antwone. Tu lahko ostaneš.
Jaz bom pazil nate. Poiščiva ti srajco.
Prisilila me je v te reči.
Le fantek sem bil.
Če česa nisem hotel narediti, me je pretepla.
Je bil Jesse edini, ki si mu povedal?
Ja.
Edina ženska je, ki sem jo videl golo.
Imam skoraj 25 let.
Nikoli nisem imel odnosa.
Neprijetno je.
To sovražim.
- Ja, lahko kako pomagam? - Ga. Davenport. Sem mornar Fisher.
- Antwone Fisher. - Kaj želiš?
S poveljnikom sem zmenjen. Njegov pacient sem.
- Rekel je, naj pridem sem. - Ni ga še doma. Ampak...
Vstopi. Lahko počakaš.
- Bi jabolčnik? - Bi. Hvala.
Se pripravljate na zahvalni dan, gospa?
Ne kliči me gospa, staro se bom počutila.
Berta mi reci. Greš za praznike domov?
Ne, a glavni kuhar nam pripravlja veliko pojedino.
- Dobro se sliši. Izvoli. - Hvala lepa.
Zagledal sem te, ko sem bil prvič vstopil v njegovo pisarno.
Tvojo sliko. Tvoj obraz se mi je zdel prijeten in prijazen.
In bi on znal biti v redu, če se je poročil s tako žensko.
Si pripravljen?
Sem, gospod.
- Veselilo me je. - Tudi mene.
Samo prijazen sem skušal biti.
Bodi tak tudi na ladji.
Sedi.
- Všeč mi je vaša hiša. - Hvala. Kakšna pa je bila tvoja?
- Ko si zapustil družino. - Prosím?
Ko sta te Tateova vrgla iz hiše. O tem mi govori.
Vrnil sem se v sirotišnico.
Rekli so mi, da se moram prilagoditi družbi.
Nihče ni hotel posvojiti najstniških fantov.
Poslali so me v poboljševalnico v Pennsylvanijo.
Od tod moja zdajšnja prilagojenost.
- In potem? - Sam sem se moral znajti.
Socialna delavka me je peljala v zavetišče za moške.
Dala mi je 67 dolarjev...
...in se poslovila. - Kako dolgo si bil tam?
- Do naslednjega jutra. - Pa potem?
Nekajkrat sem prespal v parku, nato pa prišel sem.
- K meni? - Ne, gospod. V mornarico sem šel.
To je vse. To je moja zgodba.
Prav. To je res vse. Za danes sva končala.
Mojo ženo pa pusti pri miru, slišiš?
- Razumem. - V redu.
- Mornar Fisher. - Gospod?
Sem pridi.
- Kaj sem naredil? - Ne blebetaj. Takoj sem.
Ne vem, kaj nameravaš, a bodi previden.
- Nič nisem naredil. - Nič?
- Nič nisi naredil? - Nič.
Moja žena te je povabila na zahvalni dan. Všeč si ji.
Se ti sanja, od kod ji to?
- Kaj? Glej me, ko se pogovarjava. - Ne, gospod.
- Morda ima rada prijazne ljudi. - Prav. Zahvalni dan,
pri meni doma, z mojo družino, za mojo mizo. Ob 2h. Ne zamujaj.
- Razumem. - Zdaj pa pojdi.
Tu je lepo. Kako si našel ta kraj?
Svetilnik je, jaz pa sem mornar.
- Ta kraj je našel mene. - Ti tepček.
- Pogosto prideš sem? - Včasih pridem razmišljat
ali razreševat težave.
Vem, kaj misliš.
Sem lahko odkrit?
Ja.
Se spomniš, ko sem rekel,
da se ukvarjam s pomembno listino?
Ja.
Zlagal sem se.
- Vem. - Veš?
Ja. K psihiatru hodiš, kajne?
- Si vedela? - Ni bilo težko ugotoviti.
- Namiguješ, da sem nor? - Ne.
Torej?
Razumel bom, če hočeš, da te pustim pri miru.
Nisi edini, ki hodi k psihiatru.
- Hodiš ti? - Ne.
Povedala sem ti, da je bil oče v Vietnamu. On je hodil.
Njemu je uspelo, kaj?
Zakaj pa ti hodiš k psihiatru?
Moje življenje pred mornarico je bilo zapleteno.
- Sramoval sem se. - Česa?
Tega, da sem nezaželen.
In da nimam staršev.
Bal sem se ti približati.
Bi mi verjel, da se ti tudi jaz nisem upala približati?
- Ne. - Ja.
- Potem sem opazila, da mi slediš. - Saj ti nisem.
Če lahko kako pomagam, sem tu.
- Mi že pomagaš. - Kako?
S tem, da si ob meni.
Vesel zahvalni dan.
Vesele praznike, gospod.
Vesele praznike, gospa. Saj vem...
Berta.
Ja, vstopi.
Pozdravljeni. Jaz sem Antwone.
Ja, lačen sem.
Lahko bi jedel.
- Ob 14. uri? Kje se obiraš? - Jabolčnik sem še kupil.
- Prav, v redu. - Vesele praznike.
Hvala. Vstopi. Pred molitvijo smo.
Takole. To je Antwone. Antwone, to pa je moja družina.
To je moja mama Johnny Mae.
- To je ženin brat, stric Duke. - Pozdravljen.
- Moj oče Howard. Sestra Gwen. - Pozdravljen.
- In njena odrasla hčer. - Živjo, Antwone.
- Bi sedel k njej? - Gwen, Gwen...
Pridi sem, tu boš sedel.
Prav.
- Duke, začni moliti. - Prav. Podajmo si roke.
Sklonimo glave.
Nebeški Oče, k tebi prihajamo na kolenih in sklonjeni,
ponižno, kot le znamo.
Hvaležni smo, da je družina na zahvalni dan zopet skupaj.
Zahvaljujemo se ti za zdravje, Gospod,
in za prijatelje, ki so nas počastili s svojo prisotnostjo.
Molimo tudi za mir na svetu in v naših življenjih.
- Amen. - Amen.
V redu. Dajmo.
- Izvoli, očka. - Hvala.
- Bi še malo purana? - Ne, hvala, gospa.
Ne bodi tako sramežljiv.
- Še posebej za mizo. - Oče, pusti fanta pri miru.
- V redu je. - Torej zajemi. Hrana je zastonj.
Howard.
Ko sem bil med vojno v vojski...
- Še preden si se rodil. - Howard.
Za praznike sem bil v Evropi na straži.
Kako sem pogrešal mamino praznično hrano.
- Howard, pusti fanta pri miru. - Nič mu nočem.
- Ti mi daj mir. - Morda bi rad jedel.
- Samo pogovarjam se z njim. - Gwen, daj očetu zelenjavo.
Nekaj me zanima. Od kod si?
- Iz Clevelanda. - Iz Clevelanda?
Gotovo pogrešaš mamino praznično hrano, kaj?
Oprostite.
- Kam gre? - Ne vem.
- To se zgodi za vsak praznik. - Zakaj me tako gledaš?
- Zakaj si to naredil fantu? - Fanta je pregnal.
Nisem. Govoriti sem hotel z njim.
- Zato ne povabim prijateljev. - Si v redu?
Sem, ja. Pri Tateovih nismo imeli nikoli pravega zahvalnega dne.
Mislim, da tudi ta ni bil pravi.
- Ne, prijetno družino imate. - Hvala.
To sem vam prinesel, ker ste me povabili.
- Darilo zame? Denar? - Ne.
Pesem. Brez očal ne vidim.
- Preberi mi jo. - Dajte jo raje vi. Prosím.
Kdo bo objokoval fantiča, izgubljenega in samega?
Kdo bo objokoval fantiča, zapuščenega brez doma?
Kdo bo objokoval fantiča, ki joče, dokler ne zaspi?
Kdo bo objokoval fantiča, ki ga nikoli ni imel?
Kdo bo objokoval fantiča, ki je hodil po žarečem pesku?
Kdo bo objokoval fantiča, fantiča, ki je skrit v možu?
Kdo bo objokoval fantiča, ki dobro poznal je bolečino?
Kdo bo objokoval fantiča, ki je umiral vedno znova?
Kdo bo objokoval fantiča,
ki se je trudil biti dober?
Kdo bo objokoval fantiča, ki joče v meni?
- Kdo bo objokoval fantiča, Antwone? - Jaz.
To vedno počnem.
- Lepa je, Antwone. - Vem. Sem rekel, da sem dober.
Res si. Zato, ker si odkrit.
Bolj kot večina, celo ko si jezen.
Odkrit nisi le v tem, da moraš poiskati svojo družino.
- Svojo pravo družino. - Ne čutim potrebe po iskanju.
- Veliko odgovorov bi dobil. - Nimam vprašanj.
Jezen si, ker te niso prišli rešit.
- Morda niso vedeli. - Kako bi ne vedeli?
To jih moraš vprašati.
"Odnos brez sovraštva kljub prizadetosti."
To je Websterjeva definicija odpuščanja.
- Zakaj moram odpustiti? - Da se osvobodiš.
Da boš lahko nadaljeval z življenjem.
Zakaj moram iskati svojo družino, saj imam vas.
Mislim, da se je imel lepo.
Antwone. Mislim, da se je imel lepo. Pa ti?
Ja, bi rekel.
Ko se je poslavljal, je naredil nekaj izjemno lepega.
Povabil me je na slovesnost.
- Diplomiral bo iz japonščine. - Vem.
- Rad bi, da pridem. S tabo. - Kaj si mu rekla?
Da mi bo v čast, Jerome.
Prav.
Čestitam.
- Podčastnik Fisher. Bravo. - Hvala, poveljnik.
Sem čakal. Cheryl, kajne? Zelo me veseli.
- Hvala. - Lepe stvari sem slišal o tebi.
- Kje je vaša žena? - Ni utegnila.
Tudi ona ti čestita. Majhno darilo zate.
Filozofija in mnenja Marcusa Garveyja.
- Hvala, gospod. - Ni za kaj.
Se lahko kje pogovoriva na samem?
- Dovoliš? - Seveda. Kar.
- Veselilo me je. - Tudi mene.
Halo?
Kaj je?
- Kako si? - V redu.
Res si, Antwone. Dobro ti gre.
Od poveljnika slišim same pohvale.
Dobro se razumeš s tovariši. Ponosen sem nate.
Hvala, gospod.
Si razmišljal o iskanju svoje družine?
Ne vem. Zakaj?
Mislim, da ni nič pomembnejšega od tega.
Kaj skušate reči?
Da sem ponosen nate in da si zelo napredoval.
Prav. To ste povedali. Kaj je narobe?
Nič.
To je zelo težko zame.
Najini pogovori so končani. Poslušaj. Samo poslušaj.
- Kaj mislite s tem, da so končani? - Čas je, da greš naprej.
- Moje težave razrešujeva. - Ne moreva jih več.
- Poslušaj me... - Pustite me!
Ven! Ven!
- Vsi me zapuščajo. - Ljudje odrastejo in gredo naprej.
Odrasel si. Čas je, da greš naprej.
Zapustila me je mama, oče, Jesse in tudi vi.
- Jesse? Kaj hočeš reči? - Ne bi smela iti.
V moji glavi odzvanjajo kravji zvonci.
- Kravji zvonci? Povej. - Nič! Ne morem zaupati...
Kaj se je zgodilo z Jessejem?
Pojdite stran, nihče mi ne bo nič več vzel.
Kdo je?
Vprašal sem, kdo je pri... Fish! Kje si, model?
- Kaj se dogaja, stari? - Skuliraj se. Nehaj.
Kaj naj neham? Da jih ne boš fasal, stari.
- Kaj se dogaja s tabo? - Kaj pa s tabo?
Kje si bil? Kje živiš? Kaj se dogaja?
V moškem zavetišču sem. Na ulici Prospect.
- Kje si? Resno. - Na ulici.
- Kaj počneš na ulici? - Nikamor nimam iti.
Nikamor nimaš iti? Nisi mogel priti k meni?
Ne. Tvoja mama mi ne bi dovolila.
Bluziš. Sploh ji ni treba vedeti. Podnevi dela, ponoči pa spi.
In v hiši je itak toliko ljudi, da ne bo vedela, da si bil tu.
Tu lahko ostaneš. Resno.
- Imaš kaj v hladilniku? - Ja, imamo...
- Si lačen? - Sem.
- Si lačen? - Ja. Nehaj.
Tudi smrdiš tako, kot bi bil na ulici.
Počasi, stari. Noben ti ne bo vzel hrane.
Se spomniš, ko ti ga. Tate ni dala losijona?
Namazati si se moral z mastjo.
Smrdel si kot ocvrta kokoš. Govoril si:
"Kako sem lačen". Kako je bilo smešno. Umiral sem od smeha.
Ne tako smešno, kot ko te je mama lovila z opeko.
- Se spomniš? To je bilo smešno. - Se.
To ni bilo smešno. Še vedno imam oteklino.
- Ti si moj najboljši prijatelj. - Kaj bi rad?
Ne smem biti vesel, ker si se vrnil?
Ne smem biti vesel, da si doma?
- Naredi mi uslugo. - Kaj?
- Pazi name. - Te preganjajo?
Zakaj bi me morali? Samo pazi name.
- Prav. - Si moj najboljši prijatelj, ne?
- Ja. Ne nori. - Umij se, potem pa greva ven.
Se spomniš Brende, ki mi je bila všeč?
Brenda, ki ti je bila všeč, ima zdaj tri froce.
Zavaljena je. Prava bunka.
- Brenda nima več majhne ritke. - Kako je s tvojo mamo?
Sesuta je.
Kar izberi si kaj. Jaz plačam.
- Odpri jo, starec. - Kaj počneš?
To ni uganka. Nimaš kaj razmišljati! Nehaj, Fish.
Daj mi denar. Pazi name, Fish.
Ob koncu naslednjega dne sem bil že v taboru.
Vedno sem mislil, da je imel Jesse srečo.
- Zavidal sem mu. - Kako bi imel srečo? Mrtev je.
Zapustil me je in vedel je, da je edini, ki ga imam.
Nanj si jezen, ker se ti zdi, da te je zapustil?
Ja. Malo.
- Zakaj je on srečnejši? - Ni se mu treba več boriti.
Tudi tebi se ni treba.
- Mi bo uspelo? - Po mojem ti je že.
Kaj meniš ti?
V kakšnem drugem življenju ali času
bi bil po mojem kralj.
Ko boš našel svojo družino, se mi oglasi.
Prav? Vse bi rad slišal.
Razumem.
Rad te imam.
Tudi jaz vas.
- Kdo je? - Ugani.
Ne, Philip Walker, nočni zalezovalec.
Kaj se dogaja?
Na dopust grem.
- Kdaj? - Ko boš oddala prošnjo
in šla z mano.
- Resno? - Ja.
Ravno sem se vrnila. Letos me ne bodo več pustili.
Lahko zaprosiš za nujen dopust?
Reci jim, da te nekdo od bližnjih zelo potrebuje.
Cheryl, rad bi, da greš z mano.
Imam dve vozovnici brez datuma.
Do Clevelanda?
- Boš poskušal najti družino? - Ja, moram jo.
A ne brez tvoje pomoči.
Prav. Poskusila bom urediti.
Najprej so posvojili belopolta dekleta.
Nato belopolte fante, nato temnopolta dekleta
in končno tudi temnopolte fante.
Zelo mi je žal. Vse zapiske do I. 1980 smo premestili na socialno.
ODDELEK SOCIALNEGA VARSTVA
Datum rojstva: 22. 10. 1990.
Zadnji stik z materjo?
Star sem bil dva meseca.
- In z očetom? - Nikoli.
Kraj rojstva?
Kaznilnica za ženske v Ohiu.
Takoj se vrnem.
Tu morate podpisati.
- Srečno, g. Fisher. - Hvala.
Nič ne piše.
Zakaj ne greš h krušni materi?
H ge. Tate? Ne grem...
Ne grem nazaj.
Zakaj ne? Morda ve kaj o tvoji družini.
Tega še nisem počel.
Pojdiva se peljat.
Če kaj prodajaš, se spelji.
Mojbog. Si to ti, Antwone? Pridi sem, ljubček.
Ne dotikaj se me.
Ja, jaz sem. Odrasel sem.
Z go. Tate bi rad govoril.
- Bi vstopil? - Ne.
Bi šla ponjo?
- Antwone je tukaj. - Bog se usmili.
Kje je dete? Črnuh, objemi...
Črnuh.
Ne znaš priti domov? Kje si bil?
Zaradi ene stvari sem prišel:
Če kar koli veš o moji pravi družini.
- Nič ne vem o njih. - Ime, številko, kar koli?
Rekla sem, da ne vem. Zdaj pa vstopi. Pridi.
Vsega se spomnim.
Vsega.
Lahko bi mi pomagala, a si me pretepala. In ti?
- Ne vem, o čem govoriš. - Seveda veš. Šest let sem imel.
- Poslušaj... - Ne, ti me poslušaj!
- Mislim, da si pozabil... - Rekel sem, da me poslušaj.
To je moj čas. Razumeš?
Ni pomembno...
Kar si počela... Lahko bi me pokopala.
Še vedno stojim. Še vedno sem močan.
In vedno bom.
Elkins.
Tvoj oče je bil Edward Elkins.
Vzemi Shaker Heights in vzhodni del, jaz pa bom Akron in Cleveland.
Ja. Leta 1976.
Pozdravljeni. Lščem družino Edwarda Elkinsa.
Edward Elkins.
- Lščem družino Edwarda Elkinsa. - Gospa. Ne, Edward.
- E-D-W-A-R-D. - Ja, Edward.
- Kaj? Saj govorim razločno... - Prav. Hvala.
Lščem družino Edwarda Elkinsa.
To bi mi morali že takoj povedati. Zakaj?
Ja, iz Kalifornije sva.
Ja, zelo lepo je.
Prav. Hvala za pomoč, gospa. Hvala, nasvidenje.
Kaj sreče?
- Kaj si prinesel? - Kitajsko hrano.
- Prosím? - Pozdravljeni, gospa.
Lščem družino Edwarda Elkinsa.
Edward? Kdo kliče glede Edwarda?
Sem Antwone Fisher. Rad bi našel svojo družino.
- Edward Elkins je že dolgo mrtev. - Vem, gospa.
Dolgo. Moj oče je bil.
Počakaj, počakaj. Kdo me takole kliče?
- Kje si dobil številko? - V imeniku.
Že cel dan kličem Elkinse. Ne bi vam lagal, gospa.
Edward ni omenjal nobenega... Kako ti je ime?
- Antwone. - Antwona.
Mislim, da ni vedel, da je mama noseča. V zaporu je bila.
- Veš, kako je umrl? - Ja, gospa.
Umorilo ga je njegovo dekle.
Mojbog. Počakaj.
Zakaj si se odločil, da se pojaviš 20 let pozneje sredi noči?
Dolga zgodba je. Toda sem v mornarici
in stacioniran na zahodni obali. Kmalu bom moral nazaj.
- Oglasi se pri meni, preden greš. - Prav.
Imaš pisalo? Zapiši si naslov.
1089 Drexel.
- Veš, kje je to? - Ja, gospa.
- Jutri se oglasi. - Prav. Gospa?
- Lahko pripeljem dekle? - Veselim se, da jo bom spoznala.
- Gotovo se tudi ona. - Poslušaj,
če je bil Edward tvoj oče, potem govoriš s svojo teto.
Govoriš s teto Annette, očetovo mlajšo sestro.
- Se vidiva jutri. - Se vidiva.
- Lahko noč. - Adijo.
Našel sem jih.
- Našel sem družino. - Res?
Ljubček.
- Ne vem. Kaj misliš? - Podoben je Eddieju.
- Sem? - Ja, povsem si mu podoben.
Prinesel sem svoj rojstni list.
Rojen leta 1976. Takrat je umrl Edward.
Ja, umrl je junija, jaz pa sem bil rojen avgusta.
- Je tvoji mami ime Eva...? - Eva Mae Fisher.
Poznam jo. To je Jessova sestra.
- Čigava? - Jessova.
- Misliš Fisha? - Ja, Fisha. Jessa Fisherja.
Fantu je ime Antwone Fisher. To je Jessova sestra, Eva Mae.
- Mae-Mae. Živi na ulici Hodges. - Ne spomnim se Mae-Mae.
Veste, kje živi?
Je ne poznaš, kaj?
Ne... Ne, ne.
Bi jo rad spoznal?
Ja.
Si prepričan? Ker lahko to takoj uredimo.
Ja, prepričan sem.
Po klobuk grem.
Grem s tabo?
Ne, raje ostani z nami.
Pojdiva.
Adijo.
Saj ne boste pustili, da se mi kaj zgodi, kajne?
Ne, Antwone. Ne bom pustil, da se ti kaj zgodi.
- Kdo je? - James Elkins, Edwardov brat.
Si me slišala, Eva? James tukaj.
- Kaj hočeš? - Lahko vstopiva?
- Živjo, Eva. - Živjo.
Je že v redu. Pridi.
Kdo je to, Eva?
- Johnny. - Ne,
pač pa Antwone Quenton Fisher.
Kdo je Antwone Quenton Fisher, Eva?
Moj prvorojenec.
Tu se nič ne dogaja.
- Bi rad ostal? - Bi.
Počakal bom v avtu.
- Bi kaj pojedel? - Ne.
Zakaj nisi prišla pome?
Te ni zanimalo, kje sem?
Ali kaj počnem? Ali kaj sem postal?
Ali če sem še živ?
Te ni zanimalo?
Poskrbel sem zase.
Nisem prišel navzkriž z zakonom.
Prebral sem na stotine knjig,
pisal pesmi, slikal.
Potoval sem po svetu.
Služim svoji domovini.
Govorim dva jezika.
Učim se tretjega.
Nisem zaplodil nobenega otroka.
Nisem se drogiral ali kadil cigaret.
Sanjal sem o tebi.
O svoji materi.
O materi, o tem, kakšna si.
Kako zgledaš. O tvojem glasu, nasmehu.
Tvojem vonju.
Vsa ta leta sem razmišljal o tebi.
Sanjal sem o tebi. Me nisi pogrešala?
Med vsakodnevno potjo v šolo
sem si predstavljal, da si za naslednjim vogalom.
In da boš tam, ko bom prišel do tja.
V mojih mislih
si bila vedno prisotna.
Le najti me nisi mogla.
Tako sem pohitel do naslednjega vogala,
kjer si čakala. Vedel sem, da boš.
Nato bi mi
kupila sladoled.
Potem pa me odpeljala domov.
Dobra oseba sem.
Dober človek.
- Kako si? Sem tvoj stric Horace. - Umakni se, Horace. Pridi.
- Tule je. - Poglej se. Jaz sem teta Eda.
Jaz, jaz. Jaz sem tvoja sestrična Jeanette. Dobrodošel doma.
Jaz sem tvoja teta Anna. Kako si?
DOM
- To je moja žena T. - Kako si, lepotec?
Bratranec Eddie. Ime imam po tvojem očetu.
- To je brat Ray. - Kaj se dogaja, model?
Jaz sem bratranec Jason.
Dajta, fanta. Odprita.
Dobrodošel.
- V redu. - Začnimo jesti.
Bi palačinke?
Izvoli. Pa klobase?
Nisem več devičnik.
To je lepo slišati.
- Kako si? - Odlično.
Dobro, dobro. Zelo lepo te je videti. Torej?
Upošteval sem vaš nasvet. Našel sem družino in svojo mamo.
Dobro. Torej?
V srcu ji odpuščam. A če je ne bi več videl...
Razumem.
Čudno je, da tako čutim do mame.
A šel sem čez to in dolžan sem priznati, da ste imeli prav.
- Ti si dolžan meni? - Ja, moral sem jo najti.
Če sem imel prav, je bilo iz napačnih razlogov.
- To ostane med nama, prav? - Ja.
Z ženo sva si želela veliko otrok, a jih nisva mogla imeti.
To jo je močno prizadelo.
Vedel sem, kaj je bilo potrebno. Rabila je pomoč, zdravljenje.
Priskrbel sem ji najboljšega psihiatra, svojega učitelja.
Jaz, ki sem bil krepak in močan,
pa sem se istočasno začel zapirati vase.
Postal sem skrivnosten in zadržan. To je bila moja mala skrivnost.
Dokler ni nekoč v mojo pisarno in življenje vstopil mladenič,
ki mi je vrgel skrivnost naravnost v obraz.
Osramotil me je na način, ki se mi je zdel nepredstavljiv.
Zaradi tebe, Antwone, sem boljši zdravnik
in se učim biti boljši mož.
Nič mi nisi dolžan, ampak sem jaz tebi.
Zmagovalec si. Premagal si vse, ki so udrihali po tebi.
Salutiram ti.
- Si lačen, mornar? - Lahko bi jedel.
Pojdiva.
Podnapis aranžma: Plavi-G@November 2003
Podnapise sinroniziral za DcN verzijo: PicNiK (Dec '05)
V spomin na mojega očeta Edwarda Elkinsa,
ki ga nisem imel čast poznati.
Scenarij je nastal po življenju Antwona Fisherja.
Nekateri liki in dogodki v filmu so izmišljeni.